9.+Prădătorii+în+cultura+romana-Predators+in+Romanian+culture

= = __ A. LITERATURA-LITERATURE __ __ 1. __ Te-am auzit cum hăuleai departe, Înfiorând pădurea-nzăpezită, Bătrâne lup, cu gura istovită, Etern pribeag al câmpurilor moarte, Te-am auzit cum hăuleai departe. Te-am auzit, şi-n ceasurile grele Ce mă gonesc cu vifore turbate, Am priceput chemarea ta de frate, Şi-am priceput că-n noaptea fără stele Tu eşti tovarăş visurilor mele... Tu, numai tu, neîmblânzită fiară, Ce-ţi strigi pustiei patima flămândă, Şi-n prigonirea câinilor la pândă, Îţi plimbi prin codri ura solitară - Tu înţelegi un suflet fără ţară... || =The wolf= By Octavian Goga I heard you howling in the distance Threatening the snow forest Old, worn-out wolf, Wandering in the dead fields, I heard you howling in the distance. I heard you and in difficult times, Which chase me with nagging blizzard, Understood your brother-like call And I realized that in the starless night You are part of my dream… You, only you, untamed beast, That howl your hungry cry to the wilderness And in the dogs forceful chase You walk full of hatred the forest, Only you understand a soul without a country… || 2. de Alecu Donici Din turmă lupul sur o oaie au răpit. În codru s-au ascuns Ș i pe mâncat s-au pus. Iar ș oarecul au mirosit Aproape de mâncare; Din borticica lui cu pază au ie ș it, S-au furi ș at prin frunzi ș oare, Ș i tocmai de sub lup furând o fărmătură, Ț u ș ti! iute-n crăpătură. Iar lupul au pornit un răcnet foarte mare, Urlând: "Sări ț i! Tâlharii!" Asemenea s-au întâmplat În târg o întâmplare: De la jăcuitor tălharii au furat O pungă cu parale, Iar el la ceastie îndat-au reclamat. || =**The wolf and the mouse**= By Alecu Donici From the flock the wolf kidnapped a sheep In the forest he hid And started to eat, But the mouse smelled Some food. From his little hole, he got out And speaked among the bushes And from the wolf he stole a crumb Zappp! Quickly in the crack And the wolf began to scream: Thieves! Thieves! The some happened In the city: Two thieves stolen from a rich Some money And he complained to the police || 3.
 * Lupul
 * de** [|Octavian Goga]
 * ** Lupul **** ș **** i **** ș **** oarecul **
 * = Căprioara, de Emil Gârleanu =

Pe muşchiul gros, cald ca o blană a pământului, căprioara stă jos lângă iedul ei. Acesta şi-a întins capul cu botul mic, catifelat şi umed, pe spatele mamei lui şi, cu ochii închişi, se lasă dezmierdat. Căprioara îl linge, şi limba ei subţire culcă uşor blana moale, mătăsoasă a iedului. Mama îl priveşte şi-n sufletul ei de fugarnică încolţeşte un simţământ stăruitor de milă pentru fiinţa fragedă căreia i-a dat viaţă, pe care a hrănit-o cu laptele ei, dar de care trebuie să se despartă chiar azi, căci vremea înţărcatului venise demult încă.Şi cum se uita aşa, cu ochi îndureraţi, din pieptul căprioarei scăpă ca un muget înăbuşit de durere; iedul deschise ochii. Căprioara se îmbărbătează, sare în picioare şi porneşte spre ţancurile de stâncă, din zare, printre care vrea să-l lase rătăcit. Acolo, sus, e păzit şi de duşmănia lupului, şi de iscusinţa vânătorului, căci pe muchiile prăpastiilor acelora numai ele, caprele, puteau a se încumeta. Acolo, l-ar fi ştiut ca lângă dânsa. Dar până la ele erau de străbătut locuri pline de primejdii. Căprioara îşi aruncă picioarele în fugă fulgerătoare, în salturi îndrăzneţe – să încerce puterile iedului. Şi iedul se ţine voiniceşte din urmă; doar la săriturile ameţitoare se opreşte, câte o clipă, ca şi cum ar mirosi genuna, apoi se avântă ca o săgeată şi, behăind vesel, zburdă de bucurie, pe picioarele subţiri ca nişte lugere. Dar trebuie să scoboare, să străbată o pădure, ca să urce din nou spre ţancuri. Căprioara conteneşte fuga: păşeşte încet, prevăzătoare. Trece din poiană în poiană, intră apoi sub bolţi de frunze, pe urmă prin hrube adânci de verdeaţă până ce pătrunde în inima intunecată, ca un iad, a pădurii. Şi-au mers mult aşa până ce au dat, în sfârşit, de luminiş. Iedul, bucuros, o ia înainte sărind. Dar în aceiaşi clipă căprioara se opreşte, ca de-o presimţire, adulmecând. În faţa ei, de sub o cetină, ochii lupului străluceau lacomi. Un salt, şi iedul ar fi fost sfâşiat. Atunci căprioara dă un zbieret adânc,sfâşietor, cum nu mai scosese încă, şi, dintr-un salt, cade în mijlocul luminişului. Lupul, văzând prada mai mare, uită iedul şi se repede la ea... Prăbuşită în sânge, la pământ, sub colţii fiarei, căprioara rămâne cu capul întors spre iedul ei. Şi numai când acesta, înspăimântat, se topeşte în adâncul pădurii, căprioara simte durerea, iar ochii i se tulbură de apa morţii. || = The deer, by Emil Gârleanu = On the thick moss, warm as a fur of the land, the deer sits next to her cub. He laid his head with the small snout, soft and wet, on the back of his mother, and with eyes closed, allowing her to caress him. The deer licks him and lies slightly with her thin tongue the cub’s soft silky fur. The mother looks at him and in her runaway soul sprouts a persistent feeling of pity for the fragile being which she gave birth to and fed with her milk, but from which she had to break up today, because the weaning time came a long time ago. And when she looked with painful eyes, from the deer’s chest escapes like a muffled roar of pain, the cub opens his eyes. The deer becomes courageous, jumps up and starts going to the rock tanks in the distance, where she wants to leave him. There, above, he is kept safe from the wolf’s enmity and from the hunter’s skill, because to the edges of ravines, the goats only could dare to go.. There she would have known him like he had been near her. But they were to travel to places full of danger. The deer azaleas her swift feet run, in daring jumps, to try the cub’s strength. And the cub follows her heroically, and stops only at the dizziest jump for an instant, as if smelling the abyss, then soars like an arrow and bleating merry romp with joy on thin legs like stems. But he must go down to pass through a forest, to get back to the tanks. The deer continues to run, walks slowly, cautiously. She passes from a clearing into another, then enters under a canopy of leaves, then through deep green caves, until she enters the forest’s dark heart,as a hell. They have gone much so, until they finally found the clearing. The cub, happy, goes it ahead jumping. But at the same instant the deer stops, as she had a feeling, sniffing. In front of her, under a branch, the wolf’s eyes are shining greedily. Another jump and the cub would have been torn apart. Then the deer gives a deep bawl, heartbreaking, as never before, and in a jump, she falls in the middle of the clearance. The wolf, seeing the bigger prey quickly forgets about the cub. Collapsed in blood, on the ground, under the fangs of the beast, the deer lies with her head turned to her kid. And only when he, frightened, melts in the deep forest, the deer feels pain, her eyes are troubled by the water of death. || 4. S-a ridicat, deodată, din prăpastia întunecoasă, umedă, a munţilor falnici. Şi doritor de lumină, în această dimineaţă scăldată de soare, a întins aripile, ca o flamură, deasupra brazilor bătrâni. S-a înălţat mai întâi drept în sus, ca o săgeată; a străbătut văzduhul răcoros, apoi a rămas acolo, s-a legănat in aer, îmbătat de plăcerea să fluture la înălţime uriaşă; a plecat capul şi a privit in jos. Pe câmpiile lucii, satele împrăştiate, ca grăunţele, scoteau sclipiri repezi ca a prundişului spălat de ape. Oamenii nu se zăreau; deasupra, dedesuptul lui, primprejur, nicio vietate. I se păru că in lumea aceasta frumoasă, încântătoare, peste care primăvcrile se aştern cu spuză de hori, e a lui, a lui singur. Şi scuturându-şi aripile, făcu un ocol larg, suind şi scoborând prin aer. Apoi i se păru că ceva flutură mai jos, ceva mic, prea neînsemnat ca să îndrăznească să se suie până la el: se repezi şi, in ciocul gata să frângă, prinse o pană căzută chiar din aripa lui. Zbură cu dânsa, sus, apoi ii dădu drumul, şi urmări cu ochi strălucitori lunecarea uşoară, ca pe o apă, a penei, care cândva îl ajutase să se ridice. Luă munţii în lung. Nicio boare de vânt, niciun murmur de ape care să străbată atât de sus. Şi aşa a mers până după-amiază, cu ciocul deschis, înghiţind aerul cu gâlgâiri puternice, privind în toate părţile cu ochii lui ca două scântei. Obosi. Se coborî uşor şi se aşeză pe vârful unei stânci ce ţâşnea în sus, goală, din stratul gros de muşchi al muntelui. Cum sta nemişcat, părea şi el de piatră, părea că-i colţul ascuţit al stâncii încremenite acolo de veacuri. Pe urmă îşi plecă în jos capul; în fund, în noaptea deschizăturii adânci, tăiată ca de pala unui zmeu, şerpuia, sclipind ca argintul, izvorul. Şi i se făcu dor de răcoarea dulce a undei şerpuitoare. Săltă şi se repezi în fund; se lăsă în voie să cadă în apă; stropii reci îl acoperiră deodată, ca nişte pietre scumpe, şi, întinzând gâtul gol, bău îndelung, însetat. Apoi îşi luă iarăşi zborul până pe stâncă, sus, se lăsă pe o coastă, întinse aripile la soare, şi închise ochii. Aţipi... Adieri de vânt îl înfăşoară în vălul lor. Aproape se trezeşte; prin pleoapa închisă încă parcă zăreşte un foc grozav, a cărui flacără încinge tot cuprinsul zării. Se ridică. Departe, în nori de sânge, soarele apune. Munţii parcă-s aprinşi, cerul arde. Îşi ia zborul, grăbind spre cuib. Se apropie, se lasă tot mai jos, deasupra muntelui, deasupra pădurii de brazi. Aceeaşi linişte în tot cuprinsul firii. Mai are puţin; zăreşte prăpastia spre care avea să se scoboare, când, deodată, în tăcerea neclintită, răzbubuie, până-n depărtări adânci, un tunet, şi aripa, amorţită, îi cade în jos. Se rostogoleşte de câteva ori prin aer, simte fierbinţeala glonţului, ca a unui cărbune ce-i arde carnea, îşi încordează puterile, caută să mai plutească sus, dar dedesubtul lui munţii parcă se prăbuşesc. Aripa îi mai stă puţin întinsă, apoi i se frânge lângă trup, udă de sânge. Lunecă printre brazi. Răcoarea îl mai înviorează o clipă; iarăşi caută să-şi întindă aripile; se anină de o ramură. Se uită în jos. Drept dedesubt, la rădăcina bradului, un căprior stă liniştit, privind înainte. Iar vulturul simte că-i pierdut, că puterile îl părăsesc. O ură straşnică îl cuprinde; parcă ar dori să se stingă toată lumea odată cu dânsul. Se lăsă să pice drept peste căprior, şi, cu cea din urmă putere, îi înfige gheara în ochiul curat şi umed. În vreme ce căpriorul se scutură şi fuge, năuc de spaimă şi durere, paserea cade moartă, cu.ghearele strânse, cu ochii deschişi. || = The eagle,by Emil Gârleanu = He rose suddenly from the dark abyss, moist, towering mountains. And, eager for light, in this sun-drenched morning, he spread his wings, like a pennant over the old trees. He first ascended straight up, like an arrow; he wandered in the cold sky, then remained there, swinging in the air, drunk with the pleasure of flying so high< he bowed his head and looked down. The shining fields, the scattered villages, as grains, drew quick flashes like the gravel touched by water. The humans couldn’t be seen< above, below it, around< there was no creature. He felt like this beautiful, amazing world, over which the springs lie with heap of flowers, was his, only his. And, shaking his wings, he made a wide detour, climbing and descending through the air. Then it seemed that something was fluttering below him, something small, a little too small to dare up to go up at him< he rushed and, in the beak ready to break, caught a fallen feather from his own wing. He flew with it, high, high then let it go and watched it with shining eyes the slow falling of the feather that one day was the key to his flying. He crossed the mountains. Not even a breath of wind, not even a murmur of water to wander this high. And so he floated until afternoon, with the beak open, swallowing the air in strong gulps, watching everything with his two starry eyes. He got tired. He descended slowly and sat in top of a cliff that was sprouting, raw, from the thick layer of moss. Standing still, he seemed petrified, he seemed like the tapering crown of the forever motionless reef. Then he bent his head down< in the back, in the opening of the deep night, pale as a kite cut, meanders, shimmering like silver, a spring. And he suddenly started missing the sweet coldness of the erratic ripple. He leaped through he air and rushed to the ground, allowing himself to fall into the water< the nipping drops covering him like beautiful gems, and stretching his bare neck drank with keen thirst. He took flight again, floating to the side and closed his eyes. Faint breezes wrapped him in the veil. He almost woke up< through his closed lid you could see a vast fire whose flame warms up the horizon. He rose up. Far away, between the crimson clouds, the sun was fading away. The mountains were burning, the sky was burning. He took flight, rushing to the nest. He was getting closer, leaning lower and lower, over the mountain, over the forest. The same silence throughout his whole being. He got little distance left; he saw the abyss to which he was going to descend, when, all of a sudden, in the staunch silence, banging to deep afars, a thunder, and a numb wing was falling down. He twisted few times in the air, he felt the bullet’s ardour, like a charcoal which burned his flesh, tightening his strengths, looking to keep floating high, but, under him, it felt like the mountains were collapsing. His wing stayed stretched for a while, then fell apart by his body, soaked in blood. It slided besides the trees. The chilly breeze invigorated him for a while; he looked to lay his wings again; he hanged on a branch. He looked down. Straight underneath him, at the root of the tree, a hart stood calmly, gazing ahead. And the eagle felt like he was lost, like his strengths were selling out. A deep hatred embraced him; it was like he’d wish for all the world to die along with him. He let go of himself straight over the hart and, with the last bit of strength, sticked his claw into tidy, moist eye. As the hart whipped off and ran away, dazed by fear and pain, the bird fell dead, with his claw gathered around, with his eyes opened wide. || 5. Rămâi sănătos, vecine! A zis lupul către cuc. Aceste ţări de rău pline Le părăsesc şi mă duc. Nu mai pot trăi aice, De om, câine prigonit. În Arcadia, ferice! Este codru de trăit. Unde aurita vreme Împărăţeşte deplin, Unde lupul nu se teme De năpăstile ce-i vin. Acolo nu sunt războaie, Toţi în pace vieţuiesc: Omul este blând ca oaie, Iar câinii nici hămăiesc. <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">- Cale bună, măi vecine! <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Dar te rog, să-mi spui curat: <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Năravul nu-ţi iei cu tine? <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Şi colţii ai lepădat? <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">- Să-i lepăd? Da' cum se poate? <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">- Apoi ţine minte, frate, <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Că la viitoarea iarnă <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Ai să rămâi fără blană. <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Şi aşa s-a întâmplat, <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Precum cucul i-a cântat. <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Între oameni iar sunt unii <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Cu colţi de lup înzestraţi: <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Ori în care parte-a lumii, <span class="n_text" style="font-size: 10pt;">Ei vor fi tot ne-mpăcaţi || =<span style="background-color: #ffffff; color: #000033; font-family: Verdana,Arial,Helvetica; font-size: 14pt;">**The wolf and the cuckoo**- by <span style="color: #000066; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif; font-size: 20px; text-decoration: none;">[|Alecu Donici]  = “Farewell, neighbor” The wolf told the cuckoo, “I leave these evil lands And I go away. Persecuted by the man and dog, I can’t live here anymore. Fortunately in Arcadia One may happily live. There, the wolf is not afraid Of the dangers which may come. There are no wars and All creatures live in peace; There the man is gentle like a sheep And the dogs never bark.” “Good trip, my brother But tell me Will you take your vices And your fangs?” “Leave them? Not, impossible.” “Now, remember my wolf friend That the next winter You will remain without fur.” And this happened, What cuckoo sang. Among people there are others Endowed with wolf fangs In any part of the world They are all bad. || 6. „Ce bine au sa mearga trebile în padure, Pe împaratul tigru cînd îl vom rasturna Si noi vom guverna — Zicea unei vulpi ursul — c-oricine o sa jure Ca nu s-a pomenit Un timp mai fericit.“ — „Si-n ce o sa stea oare Binele acest mare?“ Îl întreba. „În toate, Mai ales în dreptate: Abuzul, tîlharia avem sa le stîrpim, Si legea criminala s-o îmbunatatim; Caci pe vinovati tigrul întîi îi judeca S-apoi îi sugruma.“ — „Dar voi ce-o sa le faceti?“ — „Noi o sa-i sugrumam S-apoi sa-i judecam.“ Cutare sau cutare, Care se cred în stare Lumea a guverna, Daca din întîmplare Ar face încercare, Tot astfel ar urma **. ** || = The bear and the fox by Grigore Alexandrescu = 7. V-am spus, cum ș i se pare, de nu î ț i fi uitat, Că lupul se-ntîmplase s-ajungă împărat. Dar fiindcă v-am spus-o, voi încă să vă spui Ceea ce s-a urmat subt stăpînirea lui. Auzind împăratul că-n staturile sale Fac năpăstuiri multe păro ș ii dregători, Că pravila stă-n gheare, că nu e deal sau vale Unde să nu vezi jertfe mai mul ț i prigonitori, Porunci să se strîngă ob ș teasca adunare, Lîngă un copaci mare; Căci vrea pe unii-al ț ii să îi cam dojenească, Ș i-n pu ț ine cuvinte, Să le-aducă aminte Datoriile lor. To ț i se înfă ț i ș ară: ș i-năl ț imea lupească Începu să vorbească C-un glas dojenitor: „Domnilor de tot felu! Bune sînt astea toate? Datoriile slujbei astfel le împlini ț i? Nu ave ț i nici sfială, nici frică de păcate, Să face ț i nedreptate ș i să năpăstui ț i? Toate slujbele voastre ț ara vi le plăte ș te; Încă, pe la soroace, Cîte un dar vă face. Dar reaua nărăvire, Ce o ave ț i din fire, Nu se tămăduie ș te. Vede ț i cu ce mor ț i grele Se isprăvesc din lume Ș i cum lasă rău nume Acei care fac rele. Gîndi ț i-vă că poate ve ț i da cuvînt odată. La-nalta judecată. Gîndi ț i-vă la suflet, ș i lua ț i de la mine Pildă a face bine.“ Ast cuvînt minunat, Pe care domnul lup auz că l-a-nvă ț at, Trecînd pe lîngă sat. La ziua unui sfînt, cînd preotul citea Ș i propoveduia, Pe mul ț i din dregători, să plîngă i-a-ndemnat. „E! ce a ț i hotărît, jupîni amploia ț i? Oare-o să vă-ndrepta ț i?“ Îi întrebă atunci înăl ț imea-mblănită, Ce purta o manta de oaie jupuită. „Spune ț i, o să schimba ț i purtarea-vă cea proastă?“ — „Să trăi ț i la mul ț i ani, dobitocia-voastră, Răspunse un vulpoi, în slujbe lăudat; Ne poate fi iertat, Să vă-ntrebăm smerit, de vre ț i a ne-arăta, De unde-a ț i cumpărat postavul de manta?“ Cînd mantaua domnească este de piei de oaie, Atunci judecătorii fi ț i siguri că despoaie. || ** The moralist wolf by Grigore Alexandrescu ** I told you, as it seems, if not you have forgotten, That it bad happened for the wolf became king But as I said before, I still tell you What followed under his reign. The king heard that in his states The hairy leaders do injustice That Rule is under pressure, hill or valley are Full of persecutions. So, he ordered a large assembly Near a big tree In order to scold some of them And in few words, To remind them of Their debts. They all showed up, and the majestically Began to speak In an admonitory voice: “Gentlemen of all kinds! Good are these all? Do you do your duty? You have no shyness or fear of sin, To do wrong and misfortune? All your services are paid by your country: Moreover, once in a while, You get good presents Buy your vicious behaviour, That you have by nature, Cannot be healed. You can see what horrible deaths Have all those who do evil And leave behind bad thoughts. Think of the Doom’s Day And how you will be judged, Think of your soul, and take from me Exemple to do good.” This lovely speech Was heard by Mr.Wolf Passing by the village, On a saint’s day, the priest was reading And preaching And persuading the officials to redempt. “What have you decided, leaders? Are you going to behave yourselves?” Asked Mr. Wolf Who was wearing a woolen coat. “will you change your bad behaviour?” “May you live many years, your stupidity, -answered a fox, praised in his job- If we can be forgiven, Can I ask you humbly, for you to show us, Where did you buy your cloth mantle from?” When the coat is made of sheep skin, The wolves fake and kill and plunder. || 8. Vulpea fără-ncetare Striga în gura mare Că de cînd elefantul peste păduri domne ș te Trebile merg la vale ș i lumea pătime ș te. Că este nedreptate Să va să cheltuiască Veniturile toate Pentru masa crăiască. D-acestea elefantul, cît a luat de ș tire, Temîndu-se, cu dreptul, de vreo răsvrătire, Pe iepure la vulpe cu un bilet trimise, O invită la curte, o-mbră ț i ș e ș i-i zise: „Am aflat, jupîneasă, că ai mare talent. Voi să te pui în pîine; Ș i începînd de mîine Î ț i dăm cu mul ț umire, Ca un semn de cinstire, Al găinelor noastre întins departament: Caută- ț i bine treaba.“ — „Pe seama mea te lasă“, Răspunse oratorul ș i, sărutîndu-i laba, Se întoarse acasă. În ziua viitoare, Vulpea ca totdeauna veni la adunare; Dar însă oblojită, pe subt barbă legată, „Ce ai, de e ș ti asfel?“ o întrebară toate. „Îmi e rău de aseară, îmi e rău cît se poate, Ș i cu trebile ț ării să mă lăsa ț i în pace. Craiul ș tie ce face; El nencetat gînde ș te la al ob ș tii folos. Adio! sînt bolnavă: m-am înecat c-un os.“ Cunosc mul ț i liberali, la vorbe ei se-ntrec, Dar pînă în sfîr ș it cu oase se înec. || ** The Liberal Fox by Grigore Alexandrescu ** The fox was shouting continually As loud as she could That since the elephant had been ruling Over the forests, Everything was going downhill and the world was suffering, That it was wrong All their income To be spent For royal feasts. Hearing of these, the elephant Being afraid of a rebellion, Sent the rabbit to the fox with a note Invited her to the court and hugging her, he said: “Titled lady, I heard that you have great talent. I’ll give you work to do And, starting from tomorrow, We give you, with gratitude, As a mark of honour, The chickens department: Do your job well!” -“Leave it on my way” Replied the orator and, kissed his feet, Then, she went back home. The next day, The fox came to meeting, as usual, But injured and bound under her chin “What has passed to you?” Everybody asked her “I have felt sick since this night, I can’t feel worse Give the affairs of the country to someone else. The king knows what the best is He thinks of the congregation endless help. Farewell! I’m sick! I choked with a bone.” I know many liberals resembling the fox, who speak great words Without trying to work, When they are sent to work, they choke! || 9. Ion prinse un uliu și, ducându-l acasă, Îl legă cu o sfoară, Lângă coteț afară. De o vecinătate așa primejdioasă Găini, cocoși și gâște întâi se îngroziră, Dar cu-ncetul, cu-ncetul se mai obișnuiră, Începură să vie cât colea să-l privească, Încă și să-i vorbească.
 * = Vulturul, de Emil Gârleanu =
 * =<span style="background-color: #ffffff; color: #000033; font-family: Verdana,Arial,Helvetica; font-size: 14pt;">**Lupul şi cucul** - de <span style="color: #000066; font-family: Arial,Helvetica,sans-serif; font-size: 20px; text-decoration: none;">[|Alecu Donici] =
 * = Ursul si vulpea de Grigore Alexandrescu =
 * “Everything in the forest will be great**
 * When we will overthrow King Tiger**
 * And we will reign over-**
 * The bear told a fox- and everybody will swear**
 * That such happy days have never been”**
 * “what will this happiness consist off?”**
 * She asked him.**
 * “Of everything, but mostly of justice;**
 * The abuse, the robbery will vanish**
 * And the criminal law will be improved,**
 * Because the tiger, first,**
 * Used to judge the guilty ones**
 * And then he strangled them.”**
 * “But what will you do to them?”**
 * “First, we will strangle them**
 * And then they will be judged.”**
 * One person or another**
 * May think they can rule**
 * But if, by chance, occasion may arise,**
 * They would do the same foolish thing.** ||
 * =** Lupul moralist **// de [|Grigore Alexandrescu] //=
 * ** Vulpea liberală ** //de// // [|Grigore Alexandrescu] //
 * **Uliul și găinile** <span style="background-color: #e7e7d5; color: #666666; font-family: 'Lucida Sans Unicode',sans-serif; font-size: 0.9em;">de Grigore Alexandrescu

Uliul cu blândețe le primi pe toate; Le spuse că se crede din suflet norocit Pentru vizita-aceasta cu care l-au cinstit. Dar îi pare rău foarte căci el însuși nu poate La dumnealor să vie, Vizita să le-ntoarcă după-a sa datorie.

Mai adăugă însă că dacă dumnealor Îi vor da ajutor Ca să poată scăpa, El le făgăduiește

- Și Dumnezeu cunoaște cum vorba și-o păzește - Că la orice primejdii va ști a le-ajuta: Încă din înălțime, el le va da de știre, Când asupră-le vulpea va face năvălire.

Astă făgăduială Nu mai lăsă-ndoială; Și găinile proaste, ce doreau să găsească Pe cineva destoinic să va să le păzească, S-apucară de lucru: azi, mâine, se-ncercară, Și cu ciocuri, cu unghii, abia îl dezlegară. Uliu-și luă zborul. Dar se întoarse-ndată Și răpi o găină, pe urmă două, trei, Pe urmă câte vrei.

"Ce pază este asta? strigă una cu jale, Vorba măriei tale Era să ne păzești, Iar nu să ne jertfești."

- "O! eu știu foarte bine cuvântul ce v-am dat, Și ce fel m-am jurat. Dar când mă juram astfel, eram legat, supus, Acum însă sunt slobod și vă vorbesc de sus".

Eu, de-aș fi fost găină, nu l-aș fi slobozit: Dumnealor au făcut-o și văz că s-au căit. Uliii sunt cinstiți, Când sunt nenorociți. || ** The hawk and the chickens, by Grigore Alexandrescu ** John caught a hawk and after taking it at home He tied him with a string, Outside, near the kennel. In such a dangerous neighborhood, Chickens, roosters and geese first got terrified But, slowly, slowly, still getting used to, Began to come over there to watch it And to talk to it. The hawk gently welcomed all; He told them he was blessed With their honourable visit But he was very sorry because be himself could not Pay them a visit, in turn As it was thought. He added that if they Would help him To escape He promised them: “God also knows how to keep His word: Each time they were in danger, he would help them And from the heights, he would let them know When the wicked fox may try to grab them.” This promise Arose no questions And poor chickens, who wanted to find Someone worthy to watch them, Began the work today, tomorrow, And with the beak, with nails, they set him free, The hawk took off, but soon returned And stole a chicken, then two, three, Then more and more. -“What kind of guard is that- a hen sobbed in pain- Your great words Were to guard us And not to kill us, in vain!” -“Oh! I know my word to you very well, And how I swear But when I swear so I was bound, imprisoned And now I’m free and I can patronize you.” If I had been a hen, I wouldn’t have been trustful You were all foolish and now you pay for this. Hawks are honest Only when they are in trouble. ||

=__ B. CREAŢII POPULARE/TRADIŢII/FOLK CREATIONS/TRADITIONS __= If the fox dares to cross the cold frozen rivers on the first night to February 2, people of the Somes Valley know that he sign the year fruitful and rich, but also the long winter.For those who failed to glimpse even for a few seconds, the fox left traces in the snow that covers the river from freezing stiff, giving them the news that he expects better times after a winter full of cold and snow.In the"Light Day'' as it is called the feast of Candlemas, they went to churches cheerfully, to cleanse mind, as St. Mary 40 days after the birth of Baby Jesus, and the priest confirmed that the ancient doctrine enjoys high esteem, even when it comes to vices "redhead".

media type="youtube" key="koYzKyU2R7M" height="315" width="560" =The Christmas Bear- (you can see our bears in Photos and videos section)= During winter solstice, when the sun is weak and frost and dryness take over, Romanian peasants conceived ceremonies to help the Sun and Nature to overcome this "temporary crisis." For 12 days between Christmas and St. John on January 7th, all Romanian villages have specific celebrations, starting with children's caroling on Christmas Eve. There is the Christmas carol which involves carolers dressed as bears. In the past, a real bear was also included in the dance. The tradition, called Ursul (the Bear Dance), is mostly kept in Bucovina and Moldova on New Year's Eve. The tradition aims to purify and fertilize the soil for the next year. The bear cult is of Geto-Dacian origins; back then, the bear was a sacred animal. The bear dance can be seen on New Year's Eve only in Moldavia. Its origin are older than 2000 yers and it's very similar to the Goat dance. It is said that it drives away the evil spirits and this way the new year what comes will be cleaned up. A young man plays the bear role. He carries a bear skin on his head and shoulders. The skin is decorated with red tassels, mirrors, gold threads and brass nails. He's tied in chains and droved by a bear leader. A herald wearing old military uniform opens the show. Then the bear leader orders the bear to dance. The bear has a real suite of musicians. So he'll dance on drums rhythm or on pipes song.The man leans upon a cudgel while he mimics the bear's rocking gait. He grumbles. He knocks his boots down to the ground. A really great show. The bear's band could also have other masked players as gypsies, old women or evils. In the show the bear dies and revives the same way the old year and new year do. 1. The Bear of Bacău media type="youtube" key="qfKjuiipeW0" height="315" width="560" Another one. media type="youtube" key="-RzatWeH40o" height="315" width="560" Christmas bears from our county and region media type="youtube" key="pNwKIBAty9w" height="315" width="560" ...and another ones ....

media type="youtube" key="qkvEcBHC_mg" height="315" width="420" More informations about our region as garden of traditions [|here.]

=__ C. PICTURA- __= =__ D. SCULPTURA- __= =__ E. MUZICA- __= Un cântecel pentru copii- A little song for children(about a wolf and a mother with little child) media type="youtube" key="g1mDNQLZ0Lo" height="315" width="420" Another song with wolves media type="youtube" key="dQXDKmEsurs" height="315" width="420" Cântecul lupului din "Scufiţa Roşie"- The song of the wolf (from Romanian version of "The red riding hood") media type="youtube" key="-KjgtlnPGaM" height="315" width="420" And a song about White Wolf, a symbol of Ancient Dacia(our ancestors' land)

media type="youtube" key="EVdzgK-YUgg" height="315" width="420" Next- The last wolf media type="youtube" key="2dUpwbdprMw" height="315" width="420" //Among wolves// a song about the world seen as an evil wolf pack media type="youtube" key="YGx8oQVZwbg" height="315" width="560" ... și versurile acestui cantec/and lyrics of this song: Printre lupi muzică și versuri: Zoia Alecu

Vine o zi când nu mai ştii dacă-i bine Să rupi mereu câte o parte din tine Şi să dai oricui îţi cere Chiar şi atunci Când simţi durere şi nu ai putere Te-arunci

R: Printre lupii flămânzi Mereu, şi nici măcar nu încerci Să te ascunzi de ei şi nici să pleci Stai până când Un lup rău te va sfâşia. Nu vei mai fii miel blând În viaţa ta, ci vei lupta!

Viaţa e un dar nepreţuit, Ştii prea bine, N-o arunca şi n-o împărţi cu oricine. Unii sunt lacomi din fire Şi tu-i crezi plini de iubire, E doar amăgire, Te pierzi

R: Printre lupii flămânzi Mereu, şi nici măcar nu încerci Să te ascunzi de ei şi nici să pleci Stai până când Un lup rău te va sfâşia. Nu vei mai fii miel blând În viaţa ta, ci vei lupta!

Un cântecel despre Fram, ursul polar/ A little song about Fram, the polar bear media type="custom" key="23609042" And now, a song about pelican media type="youtube" key="jwIbE-KtUPU" height="315" width="420" and one about vulture(and you can learn to play guitar!)It is the first song. media type="youtube" key="cRdvL5lenJ8" height="315" width="420"

=__ F. FILME- MOVIES __= 1. http://youtu.be/Ukq8VLGn2JE - " **Capra cu trei iezi** ", film de desene animate-" **The goat and three kids** "-Romanian version of a nice cartoon 2. http://youtu.be/a1l6PYrXe54 - varianta în limba română- //**"Mama**// "- după "Capra cu trei iezi" şi alte poveşti ale lui Ion Creangă, poveşti în care binele învinge răul. - Romanian version of a nice movie, named " **Mother** ", inspired by " The goat and the tree kids" and other stories of Ion Creangă, a very known Romanian writer, stories about the victory of good against bad. Information about this movie on http://en.wikipedia.org/wiki/Ma-ma
 * varianta în limba engleză se intitulează Rock 'n Roll Wolf şi se poate viziona pe youtube.
 * The English version- Rock 'n Roll Wolf - can be see on youtube.[[image:europeanpredators-romania/Ma_ma width="800" height="1117"]]

3.http://www.youtube.com/watch?v=vuVZSPctSzU - ** Ursul păcălit de vulpe **, după Ion Creangă, poveste ilustrată, varianta în limba română - ** The bear fooled by fox **, inspired by the story of Ion Creangă, cartoons, Romanian version 4. A scene with a little girl and a fox from a Romanian musical- ** Veronica ** media type="youtube" key="H6r-TYGRBYE" height="315" width="420"

5. A scene from "Fram, the polar bear", realized in 1983 media type="custom" key="23609094"

=__ G.HISTORY __= __**1. The Dacian war flag and Dacian tradition**__ Ones of Romanian’s ancestors there are the Dacians(named in Roman informations), or Gethians(in Greek informations), the north-Thracians. In the history of those ancestors, the wolf took an important role. Any history of the Romanian people describes the Dacians`s flag, which had a wolf`s head and a dragon`s tail, and when the wind blown, it produced a sound that scared the enemy`s armies. Nicolae Iorga, one of romanian`s greatest historians, told that "the snake, the dragon from the Dacian flag, it is not only an animalic symbol, but the very essence of the ancestors`s religion!". In other words, the Dacian flag had a spiritual semnification and, as is understood for the dragon, it is also understood for the wolf. In his essay "From Zalmoxis to Gengis-Han", Mircea Eliade proposes an interpretation of this symbol under the title "The Dacians and The Wolves". His interpretation originates from the name "daoi" given to the Dacians by Strabon, and from the noun "daos", which in frigian means "wolf", the result - "Daoi" means "wolves". Mircea Eliade chooses his examples from the only linguistic area related with the Thracians and the Dacians, the city Daousdava, from Moesia Inferior, between the Danube and the Balcans, meaning "The City of Wolves". A scytic kindred which haunted on the eastern side of the Caspic Sea was called "daoi" - the latins called it "Dahae" and the greeks "Daai", very probably from the iranian stem "dahae" - meaning "wolf". Southern of the Caspic Sea it was Hyrcania, in Eastern iranian "Vehrkana", western iranian "Varkana", from the stem "Vehrka" - meaning "wolf". All this names ment "The Wolves Country". The same population was called in Arcadia "lycaons", as the state was "Lycaonia" or "Lucaonia" in Asia Minor. The spartan description of "Laconia" derives from the same stem. In Arcadia there was a God Lycaion, as there was an "Apollon The Lycagenet"; "lyca" corresponds to "wolf", and Apollo is the one born by the wolf. More complex is the ritual of initiation of the "young wolves", meaning the youngsters organised in manly closed organisations, which purpose is to make them pass those exams which made them looked like the breed they took as a symbol. Usually, the one who wants to borrows until identification the qualities of the beast, is the hunter. Killing the beast and wearing its skin, he becomes the god-animal; the breeder is the prototype of the warrior. An interesting fact is that "dances of the wolves" were played by certain tribes before the battles; in the view of Mircea Eliade, the Dacians are a warrior brotherhood, who had the wolf as a symbol, as we can see on Trajan Column in Rome. More about Dacians here: http://www.youtube.com/watch?v=Efhj4WHEPUM- about religion-English version http://www.youtube.com/watch?v=EgQNVGp6qcw&feature=related- a wonderful movie about Dacian's first king -Burebista www.projectstorytelling.wordpress.com/romanian-lore/solomonar http://en.wikipedia.org/wiki/Dacian_bracelets- special about the Dacin bracelets with dragon heads www.angelfire.com/realm/vlachs

As Latin people, we have also the Romans as ancestors. So, another wolf([|she-wolf], in this case) is present in our history: [|Capitoline Wolf] housed since 1471 in the [|Museo Nuovo in the Palazzo dei Conservatori] on the [|Campidoglio] (the ancient [|Capitoline Hill]), Rome, Italy.
 * __2. Roman origins__**

During the years, for commemorating the Latin common origins of Italian and Romanian people, the Italian Government has offered copies of this very known statuary group, between 1906-1926: -Bucharest, 1906, September 7th -Cluj, 1921, September 28th -Chisinau, 1921(now is the capital of Republic of Moldova!) - Targu Mures, 1924 -Timisoara, 1926 After that, in Romania were built and installed many copies of this symbol in: Braşov, Alba Iulia, Târgu Mureş, Turda, Blaj, Târnăveni, Luduş, Brad, Dej, Năsăud, Sighişoara, Constanţa, Galaţi, Maieru, etc. The Chisinau she-wolf was broken by soviet army, because was considered as a symbol of Italian fascism and Romanian imperialism!!!! In December 1990 an Romanian cultural association(because the majority of Moldavian population are Romanians, this part of our country was broken by Soviet Union in 1940!!!) has donated a new copy of Latin symbol, but the Communism sympatisants destroyed again the statue. So, the same association has donated another copy in 2009.

Recently, in Bucharest was inaugurated a statue that caused many controverse. Majority of Bucharest’ people who have passed through the area ranging between amusement and disgust in front of this work which cost about 200,000 lei-50.000 euro. Some specialists consider that “ it is a work with Latin references to Romanian people, an allegory which constitutes the founding of our nation: the coming of the Romans by Trajan, the wolf and the reference to Latin Daco-Getae by banner-tailed dragon"( Paul Şuşară, Romanian artist and critic). The monument, unveiled on April 29, 2012, with a height of 2.15 meters, is cast of about 500 kilograms of bronze depicting Emperor Trajan, standing naked (nude), clutching a fantastic creature, resulting in fusion between the Lupa Capitolina, symbolizing Latin Romanian people, from whose head twisted to the left stands waving a body like a snake, trying to suggest the battle flag of the Dacians, a dragon formed by twinning of the two animals: the wolf's head and snake body representing the Daco-Roman myth of the genesis of the Romanian people. This sculpture isn't unique, because the author has made two very similar works unveiled on the steps of the National History Museum, differing, in fact, the shape of the socket. One of the statues are in Seville. In a narrow alley, the statue is surrounded by two orange. Called \ "Trajan offering \", the monument was installed in 1993. Another copy is located in Rome, in the yard of Academia di Romania. Although the statue was installed in 1994, it was not finished until today either, but it passes almost unnoticed for citizens, being hidden in the garden. As the people opinion: "Bucharest City Hall has recently inaugurated the first monument to stray dogs in Romania" or "testimony to the lack of inspiration and of bad taste " For us, is a porn-sculpture that denigrate and make ridicule our national history and hope to not see too much time there.